Hvis vi trak os tilbage til kysten
via Thessaly,
så kan vi måske holde stand indtil regnen kommer.
Hvis vi går mod øst, så er de i stand til at skære os af der.
Selvfølgelig.
Det går ikke.
Klar.
Kort laver ikke sig selv,
hvis det er det I venter på.
Han har ret.
Vi må bare bekæmpe de uslinge hvor vi er.
Og slå dem.
Vi skal uden tvivl knuse dem.
De er orme føde,
hele den forbandede flok.
Orme føde.
Prøv at undgå et blodbad denne gang.
Vent lidt og Pompey kan barbere dig i stedet.
Torquatus skulle have noget, ikke sandt?
Udnævnes til praetor måske.
Hvis Torquatus får et højerestående embede,
skal Varro også have det samme
eller vil problemerne ingen ende tage.
Men hvad giver vi så Labienus ?
- Makedonien? - Bithynia.
Makedonien til Libo.
Blommer til dit folk
og grød til resten?
Makedonien og Bythnia er ikke vores endnu
til at fordele.
Du er ved at koge kaniner du ikke har fanget endnu.
Vores bestemte kanin er fanget i hjørnet, sulter,
og har mistet næsten 2000 mænd.
Jeg tror godt vi kan sige
at her er en kanin som er klar til gryden.
Hvorfor så melankolsk, Brutus ?
Virker jeg sådan?
Tilgiv mig.
Nej, Cæsars nederlag er strålende...
Vi kan ikke tolerere tyranner...
Men jeg kan ikke fejre det.
Han er trods alt min far.
Jeg føler med dig. Hvornår slår vi til?
Slår til? Vi har allerede slået til.
Vi har ham i knæ,
men han er ikke død endnu, vel?
Hvornår slår vi til for sidste gang?
Der gør vi ikke.
Hvis vi holder ham spærret inde i en måned eller mere,
så vil resterne af hans hær smuldre og forsvinde,
- uden omkostninger for os. - Er det ærefuldt?
- Cæsar har fordrevet os fra Rom,
jagtet os ud af Italien, dræbt vores venner,
bemægtiget sig vores republik.
Værdighed og ære kræver at vi træder i hans blod.
Og gerne knæ højt.
Men du vil lade sulten gøre arbejdet for os!
Vi må angribe Cæsar og dræbe ham for øjnene af Mars,
- ellers er vores sejr værdiløs. - Han har ret.
Det ser bedre ud hjemme, hvis vi vinder på styrke.
Du er Pompey Magnus.
Besejr og knus dine fjender som var de insekter.
Folk vi blive skuffet over noget mindre.
Nyt fra Grækenland.
Mark Antony er i sikkerhed, men de fleste af skibene i hans flåde
sendt til Gaius Julius Cæsars undsætning
er tabt til søs.
Cæsar er nu omringet
og alvorligt i undertal.
Republikkens styrker og Senatet under Pompey Magnus
forventer med sikkerhed at en absolut sejr
følger snarest.
- Der er du. - Her er jeg.
Jeg bad Timon om beskyttelse,
og han sender en flok fjolser og halvhjerner.
- Kæreste dog. - Cæsar er snart død
under alle omstændigheder, og vi er ubeskyttet.
Vi kunne lige så godt ligge nøgne i gaderne!
Du må gå til Servilia og bede om nogle af hendes mænd
- til at stå udenfor vores hus. - Hvorfor?
Så de kan bevogte vores døre i hendes navn, dit fjols.
Jeg mener hvorfor skal jeg gå?
Jamen, som om jeg ville komme tiggende hos Servilia.
Det kommer ikke på tale.
Jeg vil ikke tigge på dine vegne.
Vær ikke så barnlig. Hun vil jo ikke nægte det.
- Tror du? - Hvorfor skulle hun?
De skønne gaver jeg sendte hende?
Hvad sagde hun?
Ingenting.
- Hun sagde noget. - Hun sagde ingenting.
Du er bare meget arrogant.
Tror du kan købe hendes venskab med store slaver og skildpadder?
og seks tønder is.
Jeg vil helst ikke gå.
Du vil helst ikke gå.
Du vil helst blive massevoldtaget af en flok slaveagtige proletarer
mens din mors hus brænder ned omkring dig.
Helt ærligt, så er jeg ovre det.
Den ene dag vinder Cæsar og du skråler lykkeligt,
den næste taber han og så skal jeg gå ud og tigge?
Jeg vil bare have denne ondskabsfulde krig overstået,
på den ene måde eller den anden.
Octavia, det er slut.
Det er derfor du må gå til Servilias hus.
Det er kedeligt, det ved jeg,
men sådan er det.
Lyde.
Meget pænt.
Lad være.
Jeg er glad for at se dig.
Jeg har været bekymret for dig.
Ingen grund til det.
Jeg har det godt.
Ikke så godt som dig, åbenbart.
Har du brug for penge?
Jeg har penge hvis du skal bruge nogle.
Det er jeg sikker på du har.
Ser ud til din mand satsede på den rette hest.
Lykken er med jer.
Jeg ved ikke om Vorenus er i live eller død.
Det gør mig ondt.
Jeg er ked af det.
Jeg ville ikke være sådan her.
Jeg er træt, Niobe.
Jeg er træt af at være vred.
Jeg er træt af...
at hade dig.
Du er alt jeg har.
Jeg er ked af det.
Vil du have lidt honningvand?
Du spilder din tid!
Vi dør af tørst længe inden vi dør af sult.
Vi kunne drikke deres blod.
- Gentag lige det? - Alle de døde mænd,
vi kan drikke deres blod.
Det er for salt.
Det gør dig kun mere tørstig.
Det er sikkert allerede råddent.
Det er lige meget.
Alt skal nok blive godt igen.
Det er her vi dør.
Hvad skriver du?
En besked til Niobe.
Okay.
God ide.
Send en hilsen Eirene, nu du er i gang, vil du?
Hvis der er plads.
I guder, ser vi ikke skønne ud?
Hvis jeg skal tigge, så vil jeg i det mindste ikke ligne en.
Jeg siger dig ikke imod, min kære
selv om du vil minde Servilia om hvilken hvilken gammel høne hun blevet.
Jeg er bare glad for at se dig så smuk for en gangs skyld.
Du insisterer så ofte på at være usmageligt klædt.
Jeg håber din mor har det godt.
Det har hun. Og din søn?
Det samme.
Min mor har sendt mig for at bede om en tjeneste.
Hun frygter konsekvenserne
af det sidste slag i Grækenland.
Forståeligt.
Hun har nydt sin opstigning lidt for meget.
Hun beder dig låne hende nogle mænd
til at beskytte vores døre i dit navn.
Selvfølgelig.
Eleni, send Ajax og tre eller fire andre
- som han finder bedst. - Mange tak.
Det er meget venligt af dig.
Jeg sagde til min mor
- at hun ikke skulle forvente... -
Hun skal have hvad hun behøver.
Tilgiv mig. Du er så god mod os.
- Vi fortjener det ikke.
Jeg må... jeg må se forskrækket ud.
Nej, det gør du ikke.
Du ser dejlig ud.
Jeg må hellere gå hjem.
Allerede?
Min mor vil bekymre sig.
Jamen, hvis du synes du skal, så...
Octavia...
Mange tak.
Send bud til Rom...
Fortæl dem...
det afgørende slag
begynder i dag.
Sir ! Pompeys legioner er i felten og klar til kamp!
Tak, Fulvio. Har du glemt hvordan man hilser?
Det har jeg ikke. Ingen undskyldning, sir.
Gracchus, kald til samling!
- Få Xeno til at sadle min hest. - Sir !
Vi accepterer kamp?
Absolut. Hvorfor ikke?
Vi er i undertal,
tre til en på fod og fem til en til hest.
De uskadte mænd vi har
er bange og sultne og desperate.
Det er den fordel vi må drage nytte af.
Jeg troede ikke at ironi kunne bruges rent militært.
Vi må vinde eller dø.
Pompeys mænd har andre muligheder.
Farvel, Posca.
Cæsar ! Cæsar ! Cæsar !
Send bud til Rom.
Fortæl dem at Cæsar har vundet.
Sir ! Cæsars mænd kommer!
Jeg har skæret min hånd.
Vi må af sted, sir ! De fanger Dem!
Det er ikke dybt, men det gør ondt.
De vil dræbe Dem!
Og til hvilken nytte.
Vores styrker er omdirigerede. Hvad skal vi gøre?
Vi skal kæmpe igen en anden dag, det tvivler jeg ikke på...
- Og vinde! - ...og vinde.
Men lige nu må sørge for vores egen sikkerhed.
Vores sikkerhed er ingenting.
Vi må forlade Grækenland
og se efter nye skattemuligheder.
Og må jeg spørge hvor?
Afrika.
Vi må samle byerne i Afrika.
Afrika. I guder,
vi løber hurtigt tør for kontinenter.
Og penge!
Vi har beskattet hver en krone
fra Grækenland og brugt det hele!
Hvad skal vi bruge til at købe Afrikas loyalitet med?
Muslinge skaller?
Vi skal ikke købe noget!
Vi er Senatet i Rom!
Vi er gamle mænd
med mudder på vores sko!
Vi er ikke slået indtil vi er døde.
Republikken lever så længe vi gør det!
Du må kæmpe som du ønsker.
Men jeg vil,
jeg vil tage hjem nu
og overgive mig selv til Cæsar.
Har du ingen værdighed? Ingen ære?
En smule, håber jeg.
Ikke så meget som du, selvfølgelig.
Cæsar vil dræbe dig.
Det sker måske.
Jeg er ikke bange for at dø.
Jeg er træt.
Jeg vil gerne hjem.
Ja. Lige mine ord.
Brutus !
Uden dit navns styrke, så er Re...
Lad være! Lad være med at tale til mig
om republikken!
Hvis jeg havde vidst
hvilket elendigt selskab og rådden mad jeg skulle udsættes for,
hvis jeg havde vidst
hvilket gammelt fjols Pompey er,
så ville jeg aldrig have forladt Rom.
Tilgiv min vrede.
- Jeg er ikke mig selv. - Tænk ikke mere over det.
Jeg anerkender din skuffelse.
Jeg foreslår vi tager til Amphipolis.
Jeg har mænd og penge der,
og vi kan sejle til Egypten.
Ptolemys børn er mine loyale venner.
Måske...
Måske er det bedre
vi ikke rejser sammen.
Måske har du ret.
Det er bedre.
Uden tvivl.
Jeg forstår det ikke.
Noget burde have vist sig nu.
Det er ikke meningen jeg skal dø sådan her.
- Du blev misinformeret. - Det virker ikke rigtigt.
Stadigvæk...
Det ville være godt at se min mor igen.
Tror du de har et system
- til at finde folk? - Hvad?
I livet efter døden...
Hvordan tror du de gør?
Der må være millioner af dem.
Sikkert.
Hun ville sikkert ikke genkende mig.
Jeg var meget ung da hun døde.
Du ville sikkert bare skræmme hende?
Stor, grim fyr som kommer og giver hende et knus.
- Se der. - Hvad?
Liget.
Se hvor højt det ligger i vandet.
Det er gasser som puster ham op.
Og hvad med dem?
Du har ikke drukket havvand, har du?
- Husbond, spis. - Ja.
- Lidt salt. - Overhovedet ikke. Det er godt, ikke?
Det er dejligt, mor.
Gode gud, se lige de ansigter.
Fjollede børn.
Helen ?
Helen !
Husbond, vågn op! Vores folk rejser.
Så så, mine kære. Vær ikke bange.
Vi er på et eventyr, ikke?
Den første som ser havet og siger det
får en fersken når vi kommer til Amphipolis.
Dig, dit navn igen?
- Lysandros. - Lysandros, hvor langt til Amphipolis ?
Meget nær. Nær.
Vi tager dertil som planlagt.
Du må ikke røbe min identitet
til dem vi møder.
Og hvis de spørger?
Mella.
- Aeneas Mella. - Jeg hører og adlyder, kaptajn.
Og hvem betaler?
Betaler?
Du har allerede fået penge.
For at guide, ikke for beskyttelse.
Jeg har mange mænd og forsyninger
og rigelig med penge i Amphipolis.
Du vil få penge der.
Ingen med dig nu? Penge?
Ingen!
Og jeg tolerer ikke mere af dine frækheder!
Jeg mente det ikke, kaptajn.
Jeg spurgte bare.
Vi tager af sted.
Du driver mig til vanvid med din elendige mumlen.
Hvad er der galt siden du generer guderne?
Ingenting.
Jamen, så hold op med det.
Servilia har inviteret dig over for at væve med hende i morgen.
Jeg kan ikke.
Selvfølgelig kan du. Jeg har allerede accepteret.
Jeg kan ikke!
Jeg ved hun er kedelig.
Jeg mener, at væve,
men vi må holde hende glad for tiden.
Men...
Havet! Havet!
Samtidigt. I skal begge få en fersken.
Se, mor. Døde mennesker.
Det er godt, ikke?
Hvor kommer i fra?
Brindisi.
Romere?
Jeg kender dig.
Hvor kender jeg dig fra?
Jeg har aldrig set dig før.
Jeg er sikker på at jeg har set dig før.
Giv dem vand og brød, vi skal videre.
Efterlade dem? Men de er svage?
Jeg har ingen tid at spilde.
Det bliver alligevel snart mørkt.
Vi slår lejr her, og tager til Amphipolis i morgen tidlig.
Jeg insisterer på at vi tager videre.
Tag det roligt, gamle mand.
Vi skal nok komme frem.
Tag det nu roligt, drenge.
Spis, drik, og få jeres styrke tilbage.
I to og mi er gode venner nu.
Jeg sagde til dig det nok skulle gå.
Man kan ikke gøre alle tilfredse.
Stopper vi her?
Hvorfor så tidligt?
Det er bedst, tror jeg. Det bliver snart mørkt.
Hvem er de?
Hvor skulle jeg vide det fra? Det er sgu lige meget hvem de er!
Undskyld. Undskyld.
Jeg...
Alt ordner sig.
Det lover jeg.
Alt ordner sig.
Pompey Magnus.
Den mand ser nøjagtig ud som Pompey Magnus.
Det er derfor jeg troede jeg kendte ham.
Peg ikke.
- Aldrig. - Det er svært at tro, hva' ?
Hans kone og børn med.
Cæsars vil bade os i guld.
Tak.
Lort!
Hvad gør vi?
Jeg ved det ikke endnu.
Tak fordi du kom.
Mor insisterede.
Jeg forstår du ønsker at væve med mig.
Jeg er ked af at du er vred.
Sidste gang vi så hinanden...
Det gør ikke noget.
Kan du lide at væve?
Og hvordan har din bror det?
- Er han stadig i Mediolanum ? - Det er han.
Skøn by, hører jeg.
- Frisk luft. - Frue ?
Hvad er der, Eleni ?
Nyt fra Grækenland.
Cæsar har vundet.
Og Pompeys hære er fuldstændigt knust.
Og min søn?
Intet nyt.
Græd ikke.
Holdt! I Roms navn!
Han kalder sig for Rom nu?
Skamløs.
Hvem er I og hvad er jeres ærinde?
Vi er Rom, knægt,
hvad der er tilbage af det.
Vi er kommet for at overgive os til din leder.
Brutus !
Cicero !
Hvor er jeg glad for at se jer.
Jeg troede I var døde.
Sir, jeg...
Jeg er kommet her...
uden begæring om nåde,
for at overgive mine våben
og mine heste...
Vi skal slet ikke tale om overgivelse.
Vi har blot haft et mindre skænderi.
Og nu er vi venner igen, ikke?
Det er yderst generøs af Dem
og naturligt ifølge deres mandige natur,
- men jeg kan ikke... - Min arme dreng.
Undskyld. Jeg er ked af det.
Det er mig som skal være ked af det.
Jeg har stillet dig i et umuligt dilemma.
Du gjorde kun hvad du mente var ærefuldt,
det er jeg sikker på.
Jeg kysser dig for det.
Tak.
Jeg vil aldrig glemme denne nåde.
Som jeg sagde, en yderst generøs...
Men hvad med Pompey?
Sig han lever.
Det gør han.
Gudskelov. Hvor er han?
Han...
Han vil ikke overgive sig.
Det er vanvid.
Han kan ikke flygte. Hvor kan han tage hen?
Er Scipio med ham?
Cato ?
De er flygtet til Afrika.
Hvad tænker jeg dog på?
Belemre jer med spørgsmål, når I er så...
sultne og tørstige.
Kom.
Jeg...
Jeg tror hellere jeg...
Jeg insisterer.
Kom.
Så med den her hånd, som ellers var optaget
så tog jeg ormen og slog ham
med mine næver igen og igen
og igen!
Hans far kong Ptolemy Auletes den 12
var en nær ven af mig.
Jeg var altid lovet en varm velkomst
I Egypten. Jeg husker en gang
jeg var på jagt med kongen.
Vi jagtede løver.
Men kongen var en elendig bueskytte,
og vi kunne ikke se
om løven var såret eller død.
Hallo, venner.
Har I det bedre? Stærke?
Stærke nok.
Sig mig lige. Hvad er navnet på den romer?
Hans navn er...
Aeneas Mella.
Det er hvad han sagde.
Hvad har du hørt om Cæsar og Pompey ?
De sloges, har jeg hørt.
Og?
I ved hvem der vandt.
Sig det.
Jeg ville tage jer med alligevel.
Hvad snakker han om?
I drenge er kloge nok, vil jeg vædde på.
I ved hvordan man slås.
Mig og mine drenge kan ikke klare hans folk alene.
Os og jer, ingen problemer.
Vi deler belønningen lige over.
Ikke nogen dårlig ide.
I kan få konen og børnene,
jeg tager slaverne.
Gå væk...
- og snak aldrig om det her igen. - Javel.
I tror I kan klare jer uden mig, hva' ?
Tror I kan beholde belønningen for jer selv?
- Fuck dig. Det kommer ikke til at ske. - Lad være.
Fuck you !
Jeg gav jer livet tilbage,
jeg kan tage dem igen med lethed.
Når jeg er færdig med at tale,
så vender du dig om og løber
- den vej. - Den vej?
Hvad med den her vej?
Og stop ikke indtil jeg ikke kan se dig mere
men skynd dig, eller jeg slår dig ihjel.
Hvad er der galt med ham?
Jeg er færdig med at tale.
En smule hårdt, var de tikke?
Det var trods alt en fair aftale, han foreslog.
- Hvad er meningen med dette? - Sir...
Tal! Den mand var ansat hos mig.
- Han ville overfalde dig. - Hvordan ved du det?
Han bad os deltage.
Du nægtede, dræbte ham på mine vegne.
En god ven på så kort tid?
- Hvad er dit navn? - Jeg er Lucius Vorenus.
Præfekt i den 13 legion under Gaius Julius Cæsar.
Titus Pullo, legionær i samme.
Vær hilset, Lucius Vorenus.
Jeg er ...
Aeneas Mella...
fra Pergamum.
Aeneas Mella.
Du er nu under min kommando.
Jeg forstår ikke.
Betragt dig selv som fange
i den 13 legion.
Jeg er blot en købmand.
Vi ved hvem De er, sir.
Jeg ejer jer nu! Forstået?
Dig, dig, begrav ham.
Og resten af jer...
- lad dem ikke gå. - Lucius Vorenus.
Jeg må tale med dig alene.
Bliv her.
Jeg siger selvfølgelig ikke at jeg er
den I tror jeg er,
men jeg har været nogle år i hæren.
Måske har vi mødt hinanden på et eller andet felttog.
Det er måske derfor jeg virker bekendt.
Måske.
Så vidt jeg husker var 13...
- ved Alesia. - Det var vi.
Se, der er et slag jeg altid har ønsket at overvære.
25 mil at arbejde sig igennem, var det ikke?
- Nærmere 30. - 30 ?
- Hvor mange mænd var I? - 60.000.
Mod...
næsten dobbelt så mange gallere.
Mindst dobbelt så mange.
De bedste mænd fra hver en stamme i Gallien.
Cæsar kan kæmpe.
Det vil give ham.
Jeg husker...
da han var ikke meget ældre end dig.
Jeg sendte ham i vinterlejr i...
i...
Hvor var det?
Det er lige meget.
Lang tid siden.
Jeg må spørge Dem, sir, hvis De tillader.
Hvordan ende De sådan her?
Det var sikkert...
at Pompey havde fordelen mod Cæsar.
Det havde han.
Nederlag så umuligt ud.
Det er altid et dårligt tegn.
Slagmarken var på en slette
ved en flod, ved foden af nogle...
lave bakker.
Sådan her.
Fronterne mødtes her.
Mine mænd holdt stand,
så jeg sendte mit kavaleri
til hans højre flanke.
Hvilket er fuldstændigt korrekt,
- er du sikker enig i. - Det er jeg.
Men kujonerne blev slået tilbage.
Slået tilbage af en enkelt kohorte af reserver.
De vendte om og flygtede, 200 heste.
Og styrtede direkte ind i min venstre flanke,
og optrevlede min linie
som et tæppe.
Sendt hele hæren på flugt.
Og her er jeg så.
Det er sådan Pompey Magnus
blev besejret.
Det er sådan republikken døde.
- Godnat, sir. - Vent.
Jeg vil ikke...
Jeg vil ikke bede...
om nåde for mig selv.
Men jeg beder jer...
overvej skæbnen for...
min kone og børn.
Lad mig tage dem til Egypten
hvor de vil være i sikkerhed...
mellem venner.
Tænk på dem.
Læg dig til at sove igen.
Uklogt og uvenligt, siger jeg.
Uklogt og uvenligt.
Og for hvad?
Hvorfor?
Vi havde ham. Vi havde ham.
Heste. Glem hestene.
Glem alt om guldet.
Cæsar ville have givet os gårde
og marker og plantager og masser af slaver
og kvæg og guderne må vide...
Ti stille!
Pompey Magnus er ikke en slave som sælges for penge.
Hvorfor ikke!
Der er meget du ikke kan se.
Der er meget han heller ikke ser.
Du og kun 12 andre mænd har overlevet stormen.
Ud af 5.000.
Du bliver holdt i live
- for et større formål, åbenbart. - Arh, hvad...
du ved, sir...
- Han har nogle interessante nyheder. - Har han?
Sir, under vores rejse hertil, mødte vi
Gnaeus Pompey Magnus med sin familie og en flok tjenere.
Hvor?
På vejen til Amphipolis, med et æsel karavane.
Æsel karavane. Hvor grinagtigt.
Han agter at sejle til Egypten, sir.
Familie og tjenere, siger du.
- Ingen soldater? - Ingen, sir.
Ikke en eneste mand tilbage
ikke en.
Stakkels fyr.
Hvorfor, om jeg må spørge,
- pågreb I ham ikke? - Her kommer det sjove.
Jeg troede det ville være forkert
at gøre det.
Forklar venligst.
Hans hænder rystede, sir.
Hans tøj var beskidt,
der var tårer i hans øjne... Han er knust.
Jeg så ingen grund til at anholde ham.
Jeg ønsker at tilføje at legionær Pullo
ikke var enig i min beslutning, sir.
Du så ingen grund.
Ser du ikke at Pompey er måske knust
som en skrøbelig blomst og stadig kan være farlig?
Hvis han stadig er i live,
så vil han være en fane, som
vores fjender samles om!
Så længe han kan sidde på en hest,
er han farlig!
- Men du så ingen grund til at anholde ham? - Det gjorde jeg ikke, sir.
Hvem har givet du retten til
at tage sådan en beslutning?
Sir, jeg er klar over at jeg ikke har gjort min pligt
og jeg beder respektfuldt Deres tilgivelse.
Min tilgivelse, siger han.
Jeg burde få dig flået og korsfæstet.
For fremtiden så husker du at der er jeg
som giver nåde. Ingen anden.
Forstået?
Forstået, sir.
Træd af.
Jeg kan ikke lide at være uenig med dig,
men du er alt for venlig over for ham.
Han lod Pompey gå
og du lader ham leve?
Der burde statueres et eksempel med ham!
En hver anden, absolut.
Men de to...
De fandt min stjålne fane.
Nu har de overlevet et skibsforlis
som druknede en hær og fandt Pompey Magnus på en strand.
De har magtfulde guder på deres side,
og jeg vil ikke dræbe
en mand med venner som dem.
Posca.
Bed Fulvio om at bryde op.
Vi skal til Egypten.
General Pompey, sir.
Husker De mig? Lucius Septimius.
Centurion Septimius, var jeg.
Jeg var med Dem i Spanien.
Fjerde legion, tredje kohorte.
Lucius Septimius, selvfølgelig.
Af alle steder, hvad laver De her?
Arbejder for Egypterne, sir.
Jeg ved det, sir. Det er slet ikke fjerde på nogen måde.
En mand skal tjene til brødet, ikke?
Helt sikkert.
Hvad er alt dette, soldat?
Ikke meget af en velkomst komite.
De kender egyptere, sir, det er måden de er på.
Sjovt folk.
Det er de. Jamen...
Fremad, ven.
Undskyld, sir.